ЕВОЛЮЦІЯ СТАНОВЛЕННЯ ТА СУЧАСНІ ТЕНДЕНЦІЇ РОЗВИТКУ ДОСЛІДЖЕНЬ ТВОРІВ МИСТЕЦТВА В УЛЬТРАФІОЛЕТОВОМУ ДІАПАЗОНІ - Андріанова, Олена Борисівна (Український мистецтвознавчий дискурс, 2024)
Ультрафіолетове випромінювання широко використовується в дослідницькій та реставраційній практиках при вивченні об’єктів культурної спадщини. Період від відкриття УФ-променів та явища флуоресценції у ХІХ ст. до впровадження цифрових технологій та технічної фотографії наприкінці ХХ ст. характеризується формуванням методології дослідження творів мистецтва та її подальшою трансформацією. Мета статті – проаналізувати основні історичні етапи становлення та розвитку методу дослідження творів мистецтва в УФ-діапазоні шляхом застосування комплексного підходу, що об’єднав загальнофілософський та загальнонауковий методи, опирається на принципи історизму, загального зв’язку та взаємозалежності і використовує загальнологічні методи наукового пізнання. У статті вперше розглядається еволюція впровадження УФ-випромінювання у дослідницьку практику, обумовлена відкриттями у галузі розробки штучних джерел УФ-світла та технік фотофіксації видимої флуоресценції, наводиться аналіз сучасних підходів застосування УФ-випромінювання при проведенні експертизи творів живопису та графіки, зокрема методами ультрафіолетової рефлектографії, отримання хибнокольорових зображень та мультиспектральної візуалізації. Наведені перспективи розвитку методології дослідження творів мистецтва, спрямовані на удосконалення процесів та розширення можливостей практичного застосування ультрафіолетових променів. Показано, що в останні роки основна увага науковців спрямована на підвищення відтворюваності та стандартизацію фотофіксації в УФ-діапазоні шляхом розробки референтних колірних шкал та надійних протоколів отримання, калібрування та корекції зображень об’єктів культурної спадщини. Представлені у статті матеріали можуть бути корисними для науковців та реставраторів і спонукатимуть до ширшого застосування наведених методів при дослідженні об’єктів культурної спадщини.